Razlogi zakaj ZRD-ej ni primeren
![Odgovor Odgovor](./styles/prosilver/imageset/icon_post_target.gif)
Zakaj predlogi rešitev, kot jih ponuja ZRDej, niso primerni?
- Zakonodajo, ki določa radioamatersko dejavnost, spreminjajmo počasi in po treznem razmisleku ob sodelovanju vseh zainteresiranih radioamaterjev v Sloveniji. Naj bo takšna, da radioamaterje ne omejuje, temveč naj omogoča njihovo enostavnejše in lažje ukvarjanje s hobijem.
- Zakonodaja ne sme vnašati razlik med radioamaterji (kar predlog na žalost ponuja). Predlog prinaša različno obravnavanje radioamaterjev, ki živijo v Sloveniji in drugih, ki pridejo in delajo na podlagi mednarodne CEPT licence.
- Pojem "skupnega dobrega" v radioamaterstvu temelji na prostovoljnem delu in lastnem veselju. Ljubiteljstvo in prisila sta pojma, ki v našem hobiju ne moreta soobstajati. Dejstvo je, da je večina infrastrukture (ki se jo tolikokrat poudarja) last posameznikov ali klubov, ki s svojim neizmernim veseljem in predanostjo (naj se jim tukaj zahvalimo) vzdržujejo vse tisto, kar lahko potem vsi uporabljamo.
- Zakona za financiranje prostovoljne zveze radioklubov res ne potrebujemo.
- Potrebno se bo zresniti ter prilagoditi izdatke možnostim – nikakor ne obratno. Število radioamaterjev je omejeno. Le v primeru, ko se bo točno vedelo, kam in zakaj bomo naša sredstva vložili in s tem pripomogli k večji populaciji hamov, njihovemu znanju, raziskovanju, izobraževanju, izboljšanju oz. omogočanju doseganja boljših rezultatov, itd., šele takrat se noben ne bo več ukvarjal z dilemo - dati ali ne dati teh nekaj evrov.
- Klubi se v osnovi prostovoljno vključujejo v zvezo predvsem zaradi dveh vzrokov: koordiniranega in enovitega nastopa proti ostalim subjektom; lažjega komuniciranja med seboj in možnosti sodelovanja na večjih akcijah. To pomeni, da naj bi se na podlagi njihovih želja in potreb oblikovalo to, kar naj bi organizacija izvrševala, nikakor pa ne obratno!
- Zakaj omejevati pravice do združevanja? Kdo lahko reče, da nek klub, ki ima le tri člane, ni vreden naziva radioklub? Ti trije člani (ki morda niti niso vsi radioamaterji) so lahko veliko bolj aktivni in več prispevajo k radioamaterski dejavnosti, kot marsikateri radioklub s petdeset in več člani.
- Predlog zakona skoraj nič ne pove o radioamaterski dejavnosti, izobraževanju, raziskovanju, itd. – skratka o vsem tem, kar naj bi bila osnova za obstoje tovrstnega hobija.
- Predlog zakona vključuje določbe, ki bi morale biti opredeljene v statutu organizacije in ne sodijo v zakon.
- Brez medsebojnega komuniciranja in javnega ter odprtega delovanja ne bomo prišli daleč. Naši cilji, želje in angažiranost so zelo različni, vendar lahko v primeru, ko gre za ogrožanje naših pravic, držimo skupaj in nastopimo enotno z urejeno ter utemeljeno reakcijo, ki pa je nekateri nočejo in nočejo videti.
Lahko bi še nadaljevali z navajanjem argumentov proti predlogu ZRDej, vendar je nadaljnja razprava o predlogu brezpredmetna. Predlog zakona je potrebno zavrniti in pričeti na začetku - ugotoviti najprej, kaj sploh hočemo.
Verjamemo, da so avtorji predloga zanj porabili veliko svojega časa in volje, vendar so si zastavili napačen način delovanja - tehniko plašnic ter neupoštevanja mnenj drugih. Takšen način dela je prinesel le še večji občutek nemoči in odtujenosti med hami in našo organizacijo.
Ob vsem tem se je izkristaliziral problem ZRS kot organizacije. Vprašanja je, če nam oblika organizacije, kot je sedaj, sploh nudi tisto, kar od nje pričakujemo? Jo v takšni obliki in na način, kot se je udejstvovala v zadnjem času, lahko sploh sprejemamo za svojo in smo njeni ponosni člani? Nekatera področja delujejo le zaradi zagnanih posameznikov, druga pa močno pešajo ali praktično ne obstajajo.
Če zaključimo: kot prvo bo potrebno definirati, na kakšen način in kako naj se združujemo ter pričakovanja in želje, ki naj bi jih (klubi oz. radioamaterji posamezniki) s skupnim delovanjem v organizaciji, trenutno znani kot ZRS, izpolnjevali.
Prepričani smo, da imamo v naših vrstah posameznike, kateri imajo potrebna znanja, zmožnosti in voljo za pripravo rešitve izhoda iz nastale situacije. Predvsem pa, da sta način sprejemanja in končna rešitev, sprejemljiva za večino slovenskih radioamaterjev.
V imenu predlagateljev poziva
S58R - Rado
- Zakonodajo, ki določa radioamatersko dejavnost, spreminjajmo počasi in po treznem razmisleku ob sodelovanju vseh zainteresiranih radioamaterjev v Sloveniji. Naj bo takšna, da radioamaterje ne omejuje, temveč naj omogoča njihovo enostavnejše in lažje ukvarjanje s hobijem.
- Zakonodaja ne sme vnašati razlik med radioamaterji (kar predlog na žalost ponuja). Predlog prinaša različno obravnavanje radioamaterjev, ki živijo v Sloveniji in drugih, ki pridejo in delajo na podlagi mednarodne CEPT licence.
- Pojem "skupnega dobrega" v radioamaterstvu temelji na prostovoljnem delu in lastnem veselju. Ljubiteljstvo in prisila sta pojma, ki v našem hobiju ne moreta soobstajati. Dejstvo je, da je večina infrastrukture (ki se jo tolikokrat poudarja) last posameznikov ali klubov, ki s svojim neizmernim veseljem in predanostjo (naj se jim tukaj zahvalimo) vzdržujejo vse tisto, kar lahko potem vsi uporabljamo.
- Zakona za financiranje prostovoljne zveze radioklubov res ne potrebujemo.
- Potrebno se bo zresniti ter prilagoditi izdatke možnostim – nikakor ne obratno. Število radioamaterjev je omejeno. Le v primeru, ko se bo točno vedelo, kam in zakaj bomo naša sredstva vložili in s tem pripomogli k večji populaciji hamov, njihovemu znanju, raziskovanju, izobraževanju, izboljšanju oz. omogočanju doseganja boljših rezultatov, itd., šele takrat se noben ne bo več ukvarjal z dilemo - dati ali ne dati teh nekaj evrov.
- Klubi se v osnovi prostovoljno vključujejo v zvezo predvsem zaradi dveh vzrokov: koordiniranega in enovitega nastopa proti ostalim subjektom; lažjega komuniciranja med seboj in možnosti sodelovanja na večjih akcijah. To pomeni, da naj bi se na podlagi njihovih želja in potreb oblikovalo to, kar naj bi organizacija izvrševala, nikakor pa ne obratno!
- Zakaj omejevati pravice do združevanja? Kdo lahko reče, da nek klub, ki ima le tri člane, ni vreden naziva radioklub? Ti trije člani (ki morda niti niso vsi radioamaterji) so lahko veliko bolj aktivni in več prispevajo k radioamaterski dejavnosti, kot marsikateri radioklub s petdeset in več člani.
- Predlog zakona skoraj nič ne pove o radioamaterski dejavnosti, izobraževanju, raziskovanju, itd. – skratka o vsem tem, kar naj bi bila osnova za obstoje tovrstnega hobija.
- Predlog zakona vključuje določbe, ki bi morale biti opredeljene v statutu organizacije in ne sodijo v zakon.
- Brez medsebojnega komuniciranja in javnega ter odprtega delovanja ne bomo prišli daleč. Naši cilji, želje in angažiranost so zelo različni, vendar lahko v primeru, ko gre za ogrožanje naših pravic, držimo skupaj in nastopimo enotno z urejeno ter utemeljeno reakcijo, ki pa je nekateri nočejo in nočejo videti.
Lahko bi še nadaljevali z navajanjem argumentov proti predlogu ZRDej, vendar je nadaljnja razprava o predlogu brezpredmetna. Predlog zakona je potrebno zavrniti in pričeti na začetku - ugotoviti najprej, kaj sploh hočemo.
Verjamemo, da so avtorji predloga zanj porabili veliko svojega časa in volje, vendar so si zastavili napačen način delovanja - tehniko plašnic ter neupoštevanja mnenj drugih. Takšen način dela je prinesel le še večji občutek nemoči in odtujenosti med hami in našo organizacijo.
Ob vsem tem se je izkristaliziral problem ZRS kot organizacije. Vprašanja je, če nam oblika organizacije, kot je sedaj, sploh nudi tisto, kar od nje pričakujemo? Jo v takšni obliki in na način, kot se je udejstvovala v zadnjem času, lahko sploh sprejemamo za svojo in smo njeni ponosni člani? Nekatera področja delujejo le zaradi zagnanih posameznikov, druga pa močno pešajo ali praktično ne obstajajo.
Če zaključimo: kot prvo bo potrebno definirati, na kakšen način in kako naj se združujemo ter pričakovanja in želje, ki naj bi jih (klubi oz. radioamaterji posamezniki) s skupnim delovanjem v organizaciji, trenutno znani kot ZRS, izpolnjevali.
Prepričani smo, da imamo v naših vrstah posameznike, kateri imajo potrebna znanja, zmožnosti in voljo za pripravo rešitve izhoda iz nastale situacije. Predvsem pa, da sta način sprejemanja in končna rešitev, sprejemljiva za večino slovenskih radioamaterjev.
V imenu predlagateljev poziva
S58R - Rado